DET FØLGENDE ER EN EFTERFORSKNING AF EN SAND HISTORIE
TIDLIGERE HÆNDELSER OG BEGIVENHEDER ER DRAMATISERET,
MEN ALLE INTERVIEWENE ER ÆGTE
I juni 1985 forsvandt hustru og mor Carole Packman
på mystisk vis, og hun er ikke blevet set siden.
Ægtemanden, Russell, afsoner nu en livstidsdom for mordet på hende,
selv om man aldrig har fundet et lig.
En mand blev i dag fundet skyldig i mordet på sin kone,
som ingen har set hverken død eller i live i 11 år.
Det er godt, at retfærdigheden sejrede
og at en mand, som troede, han undslap, nu ryger i fængsel.
Gennem hele sagen har han erklæret sig uskyldig og har nægtet at tale.
-Dræbte du fru Packman? -Nej, det gjorde jeg ikke.
Deres eneste barn, Sam, var kun 16, da hendes mor forsvandt.
Jeg er vred over, at han ikke bare kan sige:
"Okay, det var det her, der skete."
HVAD GJORDE HAN MED MOR?
I over 30 år har deres datter søgt svar,
men hun er nu mere desperat end nogensinde.
Hun har bedt mig om hjælp.
Jeg er Mark Williams-Thomas.
I min karriere har jeg afsløret store historier
såsom Jimmy Saviles forbrydelser,
der chokerede det britiske etablissement.
Men i alle mine år som efterforsker har jeg aldrig haft en sag som denne.
Når jeg gransker den komplekse historie, tager den hele tiden nye drejninger.
Mord.
Sex.
Svindel. Og et lig forsvundet i havet.
Så mange ubesvarede spørgsmål, og intet er, som det ser ud.
Efter 30 år skal jeg finde ud af,
hvad der virkelig skete med Carole Packman.
Jeg vil ikke sige, at jeg havde en dårlig barndom.
Jeg vil sige, at jeg havde en ret god barndom.
Vi boede i Bournemouth i et fint hus, og det var kun os tre.
Min mor var en stille indadvendt, høflig og bestemt dame.
Hun så altid ulastelig ud.
Hun havde altid en fantastisk evne til at fikse sit hår.
Hun var betagende.
Hun var meget betagende. Meget smuk.
Jeg beskrev altid min mor som en fin dame. Ja.
Far...
Udadvendt, selskabelig, meget vigtig.
Arrogant på grænsen til uhøflig, vil jeg tro.
Han var mere som en ven.
Vi havde ofte travlt med at skøjte, cykle og svømme.
Meget striks.
Trods disciplinen forgudede jeg ham.
Jeg var helt klart fars pige.
Men en sommerdag i 1985 blev Sams liv ændret for altid.
Jeg husker, at jeg kom hjem med min far.
Der var en seddel med min mors vielsesring på.
Der stod: "Jeg har fået nok og rejser."
"Jeg kommer ikke tilbage."
Det var alt, hvad der stod.
Carole Packman blev aldrig set af familie eller venner igen.
Men hvad er sandheden om hendes forsvinden?
I min tid som kriminalbetjent
efterforskede jeg mord, vold og børnemishandling.
Og efter at jeg afslørede Jimmy Savile,
er folk begyndt at kontakte mig, og det var det, Sam gjorde.
Helt uventet bad hun mig om hjælp.
Denne sag er fascinerende. Den er meget kompleks.
En kvinde savnes og forsvinder fuldstændigt,
og til dags dato har man ikke fundet hendes lig.
Ægtemanden er fængslet for mordet.
Selv om sagen er 30 år gammel,
er jeg sikker på, at der er meget mere at finde ud af.
Og jeg er ikke i tvivl om, at der findes folk derude med vigtige spor.
De har de manglende brikker til puslespillet.
Sam, hvorfor kontaktede du mig?
Jeg kontaktede dig, Mark,
fordi min mor har været savnet i 30 år nu.
Jeg har mange ubesvarede spørgsmål.
Min far afsoner en livstidsdom for mordet på hende.
Og jeg vil vide, hvor min mor er.
Jeg vil vide nøjagtigt, hvad der skete, hvis jeg kan.
Hvad der skete med min mor i juni 1985.
Min far vil ikke tale med mig. Han vil ikke have kontakt med mig.
Han har aldrig svaret på brevene. Jeg plager ham ikke jævnligt,
men når jeg har kontaktet ham...
-Han svarer bare ikke? -Ingenting. Slet ingen svar.
Jeg er kørt fast. Bogstaveligt talt.
Hør her, Mark. Folk har sagt til mig: "Okay, glem det."
"Lad det ligge. Det er 30 år siden."
Og man tænker bare: "Hvis det var din mor, ville du så lade det ligge?"
Jeg tror, at det her er min bedste, sidste chance.
Og jeg ved, at der ikke er nogle løfter
og ingen garantier.
Men hvis jeg ikke gør det... Hvis du...
Hvis det efter alt det bliver:
"Okay, Sam. Her står vi." Så må jeg...
Så må jeg acceptere det.
Hendes mor forsvinder,
og til dags dato er hendes lig aldrig blevet fundet.
Jeg kan ikke forestille mig at leve med det.
Det er et dagligt mareridt, og derfor bliver hun oprørt.
Men hun er målbevidst,
og hun ønsker at få nogle svar, både for hende og familien.
HVOR ER MORS LIG?
Denne sag er en af få i britisk juridisk historie,
hvor en er dømt for mord...
Men var det mord?
...uden at politiet fandt et lig.
Hvad skete der med Carole Packman?
Jeg indleder efterforskningen med et åbent sind.
Jeg har Sams forklaring, men jeg skal afdække hele sagen
og prøve at finde beviser, som måske blev overset tidligere.
Russell Causley blev fængslet, uden at han tilstod,
og han er stadig bag lås og slå.
Paul Donnell er kriminalbetjenten, der pågreb Russell Causley for mord.
Når det gælder efterforskninger,
hvor vanskelig er den her sammenlignet med andre?
Meget vanskelig, for det...
TIDLIGERE KRIMINALBETJENT
...vi først gjorde, var at bevise:
A: Var hun død eller i live?
-Der blev aldrig fundet et lig. -Intet lig.
Et af hovedelementerne er normalt det kriminaltekniske,
og vi havde ikke noget af det.
Vi havde et udgangspunkt
og arbejdede baglæns frem for at gå fremad.
Det gjorde det vanskeligt for os.
Og sandheden kunne jo selvsagt have været,
at Carole var i live og havde besluttet at rejse væk.
Nemlig. Og det var sådan, vi så på det i starten.
Jeg vil skabe mig et billede af hovedpersonerne,
og Carole er en af dem.
Men det har været vanskeligt
at finde folk, der kan fortælle om hende.
-Hvordan gik det? -Vi havde det samme problem.
Fordi efterforskningen begyndte et stykke tid efter hendes forsvinden.
Vi fik et problem med vidnernes alder.
Nogle var døde, andre var flyttet til andre dele af landet.
Problemet var, at Russell kontrollerede hende fuldstændigt,
så hvis hun blev ven med nogen, stoppede han det. Det ønskede han ikke.
Russell Causley samarbejdede aldrig med politiet
under den første efterforskning,
men jeg vil vide om Paul tror, at han vil tale med mig.
Han var arrogant og sagde intet i løbet af efterforskningen,
så det er nok meningsløst.
Det tror jeg, men du skal prøve. Du ved det jo ikke.
Manden, jeg talte med, var en yngre mand dengang.
Han havde stadig den indgroede arrogance.
Han er en gammel mand nu. Det er 20 år senere.
Vil han gøre det for nogen? I så fald
ville han forhåbentlig gøre det for datteren.
Hvordan kommer jeg ind i hans hoved?
Det ved jeg ikke. Det ved jeg virkelig ikke.
Jeg ved ikke, hvad der driver ham.
Jeg ved ikke, om han er ligeglad. For han har slet ingen tid til mig.
Vi ser åbenbart ikke ting på samme måde. Desværre.
Jeg føler stor vrede over for ham.
Jeg ved ikke, hvordan man får kontakt med sådan en mand.
Jeg aner det ikke.
Russell Causley er i fængsel
og afsoner en livstidsdom for mordet på sin kone, Carole, i 1985.
Han blev dømt uden at erkende sin skyld.
Caroles lig er aldrig blevet fundet.
Russell vil ikke tale med datteren Sam,
så hun har bedt mig og mine efterforskere om hjælp.
Jeg har skrevet et brev til Russell.
Jeg appellerer til ham og siger:
"Det er længe siden. Bare fortæl mig, hvad der skete."
Og jeg håber, at han svarer.
-Det kommer uventet for ham. -Ja, det gør det.
Lad os tage en snak om, hvor vi står,
og hvad vi skal fokusere på.
Hvad kan vi stykke sammen om, hvad Carole gjorde i dagene før?
Bryan og Shirley Tizzard boede ved siden af dengang.
Den 14. juni...
REBECCA EFTERFORSKER
...så hun en advokat ved navn Anthony John.
Han var en af de sidste, der så hende i live, så vidt vi ved.
Jeg vil finde ud af, hvad der var årsagen til Caroles forsvinden.
Carole kom til et kritisk punkt, hvor noget førte til uro i familien,
og jeg tror, at juni 1985 vil fortælle os hvorfor.
Femten måneder før Carole forsvandt,
var familien flyttet til Bournemouth på sydkysten.
Denne kystby ligner
indbegrebet af respektabel middelklasse
med pæne forstadshuse og smukke strande.
Men jeg har opdaget, at forholdet mellem Carole og Russell
var langt fra konventionelt.
Naboerne Bryan og Shirley Tizzard husker familien godt.
Fortæl mig lidt om dem. Hvordan var de som familie?
Gik de ud sammen?
Holdt de sig for sig selv?
Sam blev ofte efterladt alene i huset med hunden.
Okay. Mens de var bortrejst?
-Udenlands? -Mens de arbejdede.
Hun gik i skole, og de tog på arbejde.
Det er ret meget for en 12-13-årig.
Vi var bekymret over den del.
Mens Carole, Russell og Sam boede der,
fik I så en fornemmelse af, at det var en lykkelig, fredfyldt familie?
Eller fik I en fornemmelse af, at de havde problemer?
Jeg husker, at Sam en dag kom og sagde:
"Mor er i gæsteværelset."
Og hun sagde: "Far har en kæreste."
"Hun sover med far."
Og så løb hun af sted igen.
Vi tog det med et gran salt. Vi mente ikke, at det kunne være sandt.
-Ja. -Men det var det åbenbart.
Russell havde indledt en affære med en medarbejder
i sit nye forsikringsselskab.
Patricia Causley var 26 år og betydeligt yngre end Russell.
Hun var flyttet ind hos parret,
efter at hun solgte sin lejlighed og gav dem overskuddet.
Ifølge Patricia
var Russell og Caroles ægteskab allerede ved at bryde sammen.
Hun følte, at ordningen var rigtig for dem.
Første gang, jeg blev klar over Patricia, var i sommeren 1983.
Og ikke længe derefter flyttede Patricia ind i familiehjemmet.
Sammen med min mor og mig og selvfølgelig min far.
Jeg indså det ikke helt selv dengang.
Hej, Carole!
Jeg ved, at min mor vidste, at der foregik noget.
Hun ville ikke have haft noget valg,
for Patricia tog fuldstændig over.
Hun havde et anderledes forhold til min far.
Hun kunne konfrontere ham lidt.
Min forældre sov i begyndelsen stadig i soveværelset,
og Patricia sov i begyndelsen i værelse nummer to.
Det tog ikke lang tid,
før min far flyttede ud af soveværelset og ind i værelse nummer to.
Og Patricia flyttede ind i den anden seng, som var på mit værelse.
Men Patricia plejede at stå op...
...og hun plejede at gå over gangen for at være sammen med min far.
Min far bad mig om at holde udkig.
Sam? Vores lille hemmelighed, ikke?
Jeg indså ikke rigtigt konsekvenserne af, hvad jeg gjorde.
Hvis jeg skal forstå, hvad der skete i familiehjemmet dengang,
skal jeg finde folk, der kendte Russell, Carole og Patricia.
Anthony John, det er Mark Williams-Thomas.
Jeg efterforsker sagen om Carole Packman igen.
Selvfølgelig, for de fandt aldrig hendes lig.
Det er umuligt at få en afslutning uden det.
Nemlig.
Jeg blev involveret,
fordi jeg set fra politiets synspunkt
kunne fange et øjeblik i tiden, hvor hun var i live.
Nemlig.
Advokaten Anthony John
var en af Russells nye klienter i forsikringsselskabet.
Han mødte Carole ved en middag hjemme hos hende med sin kone, Linda.
Det var et middagsselskab,
hvor det var flere personer til stede, som min kone og jeg ikke kendte.
Tony!
Godt at se dig.
Invitationen til middag var første gang, vi mødtes som par
og lærte hinanden bedre at kende.
Og i løbet af måltidet
var der et vist antal kvinder, der sad på folks skød.
Det gjorde Linda og mig meget beklemte.
Der var en kvinde, der kom sent,
og som jeg nu tror, var Patricia Causley.
Hele dynamikken i lokalet ændrede sig meget pludseligt.
På et tidspunkt sad Carole på Russells skød.
Men så tog Patricia hendes plads,
og stemningen ændrede sig brat.
Der foregik noget med Patricia Causley.
Jeg må sige, at jeg spekulerede på, om det kunne være
en gruppe mennesker, der dyrkede konebytteri, for eksempel.
Og på det tidspunkt
ville jeg ikke have sagt, at Carole var en uvillig deltager.
Men ting kan jo gå for langt, ikke?
For udenforstående kan det have virket,
som om Carole medvirkede i denne nye familieordning.
Men jeg tror, der er en anden grund til, at Carole holdt Russells affærer ud.
Han sparkede hende.
Han nød at bruge fødderne.
Men samtidig gav det også blå mærker på steder,
som andre mennesker ikke kunne se.
Min mor blev brudt ned. Helt klart brudt ned.
Patricia var ikke Russells første affære.
Flere år tidligere så Sam sin far med en anden kvinde.
Men hun sagde intet.
Sam!
Kun seks måneder før Carole forsvandt,
afslørede Sam det for sin mor en aften.
Russell blev rasende.
Min far parkerede, steg ud af bilen og kom ind i huset.
Han kom ind på mit værelse.
Han tog mig ud af sengen og lagde mig over knæet
på siden af min seng. Jeg havde to senge på værelset.
Han havde nogle lædertøfler med blødt læder på oversiden,
men en meget solid læderhæl.
Han begyndte at tælle til otte eller ni.
Jeg faldt af, og han løftede mig op.
Han løftede mig op med neglene. Bag øret og bagsiden af mit knæ.
Han løftede mig op og lagde mig tilbage på sit knæ.
Og han sagde: "Så begynder vi igen."
Da han var færdig, smed han mig gennem lokalet
og over mod skabene.
Jeg blev sendt til arbejdsværelset for at sove på gulvet.
Jeg vågnede om morgenen med store smerter.
Min far var i seng.
Patricia var i bad.
Min mor var der, og hun lavede morgenmad.
-Og hun sagde til mig: -Der er te på kanden, hvis du vil have.
Jeg tænkte bare: "Jeg bliver ikke her."
Jeg tog min jakke og løb.
Jeg løb hele vejen til Bournemouth.
Jeg havnede på... Jeg var på et børnehjem i en periode.
Og jeg afgav en forklaring
mod min far
og sagde, at det var, hvad han gjorde mod mig.
Min far kontaktede mig.
Han måtte tale med mig i telefonen, selv om jeg havde fået en værge.
Vær nu sød, Sam. Det skaber mange problemer.
Jeg sad på kontoret på børnehjemmet.
Og han tryglede mig om at stoppe.
Og ikke komme med en anklage?
Og...
...jeg ændrede min forklaring.
Hader du ham?
Åh, Mark, sikket spørgsmål.
Jeg tror ikke, "hader" er det rette ord. Jeg beklager.
Jeg ved det ikke.
"Hader"?
Jeg kan ikke svare på det. Jeg beklager. Du tog helt fusen på mig der.
Jeg er meget vred. Jeg er meget ked af det.
Jeg tror, at jeg kæmper.
At han ikke kan være en mand og bare sige:
"Okay, det var det her, der skete."
Den kontrol...
Selv følelsesmæssigt er den stadig der.
Sam er meget vigtig,
for hun lægger grundlaget med sit eget liv.
Russell var en kontrolfreak, han var en narcissist
og en fyr, som på en måde dominerede kvinder fuldstændigt,
og jeg tror, det er en meget farlig kombination.
Efter Caroles forsvinden røg Sams liv ud af kontrol.
Hun røg af sporet og endte med at afsone en fængselsstraf
for narkotika og bedrageri.
Men hun bragte livet på ret køl igen,
blev gift og fik sønnen Neil.
Neil, formålet med at tage en drink med dig er
at få en fornemmelse af, hvordan alt det her har påvirket dig og din mor.
Hele denne sag sled meget på mine forældre
og deres forhold.
Helt til bristepunktet. Det var under pres.
-Vidste du, at det foregik? -Ja.
Hvad tror du, at din mor ønsker? Hvad ønsker hun egentlig?
At kende historien om, hvad der faktisk skete.
Vi ved, hvad der fremskyndede det.
Vi ved, hvornår dynamikken blev ændret i hjemmet.
Men vi kender ikke... resten af historien.
Og uanset hvad det er, så vil du og din mor vide det?
Det er en følelse af afslutning.
Tror du, at der er mere at opdage?
Det er jo tidligt i efterforskningen,
men tror du, når jeg begynder at lede,
at der kan være folk, som har ting at sige...
-...som de ikke har sagt før? -Helt klart.
Om foråret det år tog Sam tilbage til familiehjemmet
efter at have været i myndighedernes pleje i en kort periode.
Russell boede der stadig med sin kone, Carole,
og hans elskerinde, Patricia, havde fundet sig godt til rette.
-Så du på hende som en stedmor? -Jeg vil sige nej.
Jeg vil snarere sige, at hun var mere som en ven.
En, man kunne tale med.
Jeg tror desværre, at min loyalitet dengang
var mere rettet mod min far og Patricia.
Fortæl mig om, hvordan din mor opførte sig.
Hun begyndte at miste besindelsen.
Ja, jeg havde set min mor vred før, men aldrig som det her.
Skænderier, ryk i T-shirts...
Brug din hjerne!
De måtte skilles.
Bare... Det var frygteligt, Mark.
Noget måtte give efter.
Der var ikke en god stemning.
Så Sam, Russell og Patricia dannede en sammensvejset enhed,
og de stødte Carole fra sig.
En nøgle til at finde ud af, hvad der skete med Carole,
er at fastslå hendes bevægelser
i dagene og timerne, før hun sidst blev set.
Carole besøgte jer, ikke?
Jo.
Hun begyndte at fortælle mig, at det var frygteligt deroppe.
At bo der.
Trish stod i vejen, og hun overvejede at rejse derfra.
Hun var bekymret over huset.
Kunne Russell tage huset selv?
Mit svar var, at hun burde opsøge en advokat.
Jeg påpegede, at hun havde Sam.
Og dengang ved jeg, at Sam
gik bedre i spænd med Tricia, end hun gjorde med sin mor.
Og hun tog af sted.
Jeg så hende ikke igen.
Hun var en meget kompetent kvinde, og hvis hun ønskede det,
så kunne hun nok forsvinde.
Shirley, du var en af de sidste, der så Carole i live.
Jeg føler nok af og til en tvivl, eller jeg har følt en tvivl.
Er Carole stadig i live?
Er du sikker på, at hun er død?
-Skal jeg være ærlig? -Helt sikkert.
Jeg er stadig usikker.
Kom hun væk?
Jeg efterforsker Carole Packmans mystiske forsvinden i 1985.
Ved at følge hendes sidste bevægelser
håber jeg at afdække spor om, hvad der skete.
Dagen før hun forsvandt, besøgte hun advokaten Anthony John.
Samme mand, som havde været middagsgæst nogle måneder tidligere.
Anthony, du mødte Carole
den 14. juni 1985. Fortæl mig om det.
Hun kom til mit kontor.
Hun sagde, at hun ville tale om ægteskabet,
at forholdet mellem hende og Russell ikke var godt,
og at hun ville skilles fra ham.
Giv mig en fornemmelse af, hvordan hun var. Hvad følte hun?
Hun virkede ret rolig.
Jeg husker mødet tydeligt.
Hun havde besluttet, hvilken vej hun ville gå.
Hun følte, at hun ikke længere elskede Russell,
og hun var opsat på at blive skilt og komme videre med livet.
Var det afgjort og diskuteret eller på et tidligt stadie?
Jeg fik et klart indtryk af, at hun ikke havde talt med Russell.
Hun havde truffet sit valg og ville tage
de nødvendige skridt til at afslutte ægteskabet.
Jeg skal finde ud af, hvad der skete efter det besøg hos advokaten.
Tog Carole hjem?
Talte hun med Russell om en skilsmisse?
Hvad er Sams version af hændelserne den dag?
Jeg husker, at jeg var i London.
Jeg skulle på sightseeing
og spise frokost med Patricia.
Jeg husker, at Patricia kom til bilvinduet.
Men jeg husker ikke frokosten. Jeg husker intet om noget i London.
Jeg husker, at jeg kom hjem med min far.
Der var en seddel...
...med min mors vielsesring på.
Der stod: "Jeg har fået nok og rejser."
"Jeg kommer ikke tilbage."
Det var alt, hvad det stod.
Mor?
Sam...
Min far følger efter mig ovenpå. Jeg går ind i soveværelset.
Det første, jeg ser, er min mors cocktailkjole, der er knaldrød.
Alle skabsdørene står åbne.
Min far står i døren.
"Hun kommer tilbage. Hun vil bare have opmærksomhed."
Og det var første gang, jeg vidste, at min mor var rejst.
-Hvad tænkte du? -Det var en lettelse, Mark.
Det lettede på et voldsomt tryk.
Har du på det tidspunkt nogen mistanker om,
at noget er galt, eller er din mor bare gået derfra?
Jeg troede, at vi...
Vi havde været så slemme, og hun var...
Ja, hun var bare gået derfra.
Jeg havde ingen grund til at tro noget andet,
end at min mor var savnet.
-Hvordan føltes det? -Skal jeg være helt ærlig?
Jeg var ligeglad.
Jeg var virkelig ligeglad.
Så på det tidspunkt ledte Sam ikke efter sin mor.
Hvad sagde Russell til andre om hendes forsvinden?
Jeg har fundet telefonnumre til venner og kolleger,
som kendte Russell og Carole i 1985.
Mange tak, hr. Driscoll.
Jeg hedder Mark Williams-Thomas, og jeg vil spørge dig om,
hvilken viden du havde
med hensyn til, hvorfor Patricia pludselig var til stede,
og Carole ikke længere var der?
Det var bare en ældre mand, der ønskede sig en yngre model.
Så han forklarede det aldrig? "Hun stak af." Aldrig noget i den stil?
Han gjorde det senere. Han sagde:
"Jeg tror, hun stak af med en tysker i en Porsche." Eller noget i den stil.
Tony, et hurtigt spørgsmål.
Da du talte med Russell,
eller da Russell sagde, hvor Carole var, hvad sagde han så?
Da jeg spurgte ham om, hvor hun var, sagde han, at hun arbejdede i Italien.
Hallo, Lee. Da Russell talte med dig om,
hvor Carole var rejst hen, hvor sagde han så, det var?
Han sagde, at hun stak af med en fyr. Han sagde ikke hvor.
Hun tog med en fyr i en rød Porsche.
Ja, Carole og jeg er separeret. Hun bor i udlandet.
Carole er flyttet til Tyskland med en arbejder i luftfartsindustrien.
Carole? Hun er i Frankrig.
Så Russells historier holdt ikke vand,
og der var ingen, der kunne modsige hans version af hændelserne.
Havde hendes familie spørgsmål?
Jo mere jeg har efterforsket sagen,
jo tydeligere er det, at i ægteskabet med Russell
blev Carole også isoleret fra familien.
Caroles forældre er døde, men Bournemouth-journalist Joanna Codd
dækkede sagen fra begyndelsen,
og hun interviewede Caroles mor, Mary Thornton, før hun døde.
Jeg ved, at han mødte Carole i Reading-området,
og han var faktisk lejer hos hendes forældre i en periode.
Da jeg talte med Caroles mor,
sagde hun, at han prøvede at overtage huset.
Jeg mødte en fyr i dag.
Han skabte skænderier i familien.
Han tjener en formue.
Fru Thornton opdagede, at Russell havde været i fængsel for vold.
Men da var Carole, som hun sagde, hovedkulds forelsket.
Han skabte så meget ballade,
at fru Thornton og hendes mand
besluttede at få ham ud af huset.
Hvad er der galt med din familie?
Russell blev ret irriteret over det.
Jeg kan fandeme ikke blive her!
Og han kappede kontakten mellem Carole og hendes forældre.
Så da Carole blev gravid, vidste de det ikke.
Så Carole blev afskåret fra venner og familie.
Er det muligt, at hun tog af sted
for at flygte fra et turbulent forhold og aldrig fortalte det til nogen?
I juni 1985
forsvandt Carole Packman, og hun blev aldrig set igen.
Den ene person, der er afgørende for at hjælpe mig med at opklare mysteriet,
er hendes mand, Russell.
Jeg har prøvet at få fat i politiets lydoptagelser
af den oprindelige efterforskning af en savnet person.
Det er et meget følsomt skridt at få politiet til at tale med mig
og dele den information, de har.
Optagelserne er af en afhøring af Russell i 1994,
da han og politiet talte om hans savnede kone.
Offentligheden har aldrig hørt optagelserne før.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte.
Har jeg hørt fra hende?
Nej, jeg har ikke hørt fra hende i omkring tre år.
Da min kone forlod huset...
...og vi kom tilbage.
Hun havde efterladt sin ring. Vielsesringen.
Hun efterlod en kort besked.
Det eneste, jeg kan sige nu, er, at jeg meldte hende savnet.
Vi er tæt knyttede.
Hun er den bedste ven, jeg nogensinde har haft.
Vi havde ikke en bitter afsked. Bestemt ikke.
Russells stemme har givet mig
et glimt af den mand, jeg har hørt så meget om,
Men nu kan jeg gå et skridt videre.
Efter at Sams far blev dømt for mord,
har hun hele tiden tryglet ham om at fortælle, hvad der skete.
Han har altid nægtet at kommunikere med hende.
En uge efter, at jeg skrev til Russell...
KÆRE RUSSELL
...har han svaret.
Jeg har skrevet til Russell,
og jeg havde en række specifikke spørgsmål.
Okay.
Han fik brevet, og han har svaret.
-Direkte til dig? -Ja.
Har han?
Og jeg vil vise dig brevet.
Kære hr. Williams-Thomas.
Jeg har lige modtaget dit brev,
der blev sendt anbefalet.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal skrive, eller hvordan jeg skal svare på denne
pludselige advarsel om endnu en ydmygelse.
Jeg har ingen advokat for tiden,
men du kan måske ordne det meget hurtigere.
Hvis du kan få en lokal til at komme og tale med mig,
vil jeg måske være villig til at tale med dig.
Jeg overlader det til dig.
Venlig hilsen, Russell Causley.
-Jeg har skrevet tilbage til ham. -Okay.
Efter at han skrev det...
Du kan se, at han i sidste afsnit nævner en advokat.
Ja.
-En advokat har kontaktet mig. -Jaså?
Og det var faktisk en advokat, jeg kender.
Han skrev tilbage til ham næste dag og sagde:
"Jeg kender Mark
og mener, han er en troværdig journalist,
som vil være ærlig over for dig."
"Jeg ser ingen grund til, at du ikke kan tale med ham. Det er op til dig."
Det glæder mig meget, Mark, at han...
At han kommunikerer med dig og...
Han skal bare fortælle sandheden.
Dette brev er en god start.
Russell var tavs i flere årtier.
Han talte ikke med Sam, men nu taler han med mig.
Hvad vil han afsløre, som han aldrig fortalte andre?
Jeg ved på nuværende tidspunkt,
at mindre end to måneder efter Caroles forsvinden
meldte Russell og datteren, Sam, hende savnet.
Peter Walker, der dengang var efterforsker hos politiet i Dorset,
mødte ham senere.
Han kom til politistationen, da jeg var på vagt,
og vi gennemgik omstændighederne
og det, at hans ægteskab med Carole var brudt sammen.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Goddag. Jeg vil gerne melde en person savnet.
Det var ingen tegn på, at noget kriminelt
var sket med Carole på det tidspunkt.
Peter, hvilke forespørgsler foretog du for at finde Carole Packman?
Pressemeddelelser, hospitaler
og selvsagt via politiets nationale computer.
Og ved du, hvad der skete efter det?
Jeg hørte, at Carole Packman var dukket op på politistationen,
og at hun havde sagt, at hun havde det godt. Det var det hele.
Og efterforskeren, som håndterede det, var Colin Vincent,
som desværre nu er død.
Som jeg senere opdagede,
bliver alle dokumenterne destrueret efter fem år.
Jaså. Og førte det til, at efterforskningen
af den savnede person blev afsluttet?
Nemlig.
Så den person, der mødte op på stationen og sagde, hun var Carole...
-...kunne godt have været Carole? -Ja.
Så i 1995 var alt, hvad der skulle til for at afslutte sagen,
at en person gik ind på en politistation og sagde, at hun var Carole.
De tjekkede ingenting og stillede ingen spørgsmål.
Men var den kvinde Carole Packman?
Det gør det endnu mere underligt,
at jeg har fundet ud af, at kvinden, der talte med politiet,
tog et barn på samme alder som Sam med.
Var det Sam?
Sam, jeg har lige talt med Peter Walker.
Han var betjenten, der arbejdede på Bournemouths politistation.
Han fortalte mig, at han ved,
at en kvinde gik ind på politistationen
og hævdede, at hun var din mor, Carole.
Ja.
Og jeg ved også, at da den person gik ind på politistationen,
havde hun et barn med.
Var det barn dig?
Gik du ind på en politistation med din mor...
-...hvor hun sagde, hun havde det godt? -Bestemt ikke.
Jeg så aldrig min mor igen,
efter at hun forsvandt fra Westbourne.
Så nej, jeg har aldrig været på en politistation med min mor.
Det var ikke mig.
Okay. Så uanset hvem der gik ind på politistationen
og hævdede, at hun var din mor, Carole, så var du der ikke med hende?
Nej, bestemt ikke.
Men hvis det ikke var Sam den dag på politistationen, hvem var det så?
Og var kvinden Carole?
Og det gør det endnu mere underligt, at jeg i politidokumenterne
har fundet rapporter et år efter hendes forsvinden om en,
der var i live og arbejdede i luftfartsindustrien i Canada
og kaldte sig Carole Packman.
Jeg skal til Canada for at lede efter sandheden.
FORTSÆTTELSE FØLGER...
DBRETAiL - FIND OS PÅ DANISHBITS.ORG!